TUHANNET JONOTTAVAT RUOKAA
PASKAT SÄÄNNÖISTÄ
SENAATTI JULISTAA HÄTÄTILAN
KENRAALI MARCIUS SUPISTAA KANSALAISOIKEUKSIA
PAIKKA, JOKA KUTSUU ITSEÄÄN ROOMAKSI
Kuunnelkaa, ennen kuin jatkamme pidemmälle.
Kuoletteko ennemmin kuin näännytte nälkään?
Kuolemme.
Tiedätte, että Gaius Marcius on kansan pahin vihollinen.
Tiedämme. -Joten -
tapamme hänet ja ostamme maissia itse määrittelemäämme hintaan.
Meitä pidetään huonoina kansalaisina ja patriiseja hyvinä.
Meitä kiusaava laihuus -
kärsimyksemme, on heidän etunsa.
Kyllä.
Kostetaan tämä kepeillämme ennen kuin meistä tulee nälkäkurkia.
Keskustelu riittäköön. Mennään.
Rauhoittukaa. Kuka tuolla kulkee?
Arvoisa senaattori Menenius, joka on aina rakastanut kansaa.
Ystävät. Sanon tämän teille. Patriisit pitävät hyvää huolta teistä.
Halujenne ja kärsimystenne edestä -
voisitte yhtä hyvin iskeä sauvoillanne taivasta -
kuin nostaa ne Roomaa vastaan.
Me saamme kärsiä nälästä, vaikka siilot ovat täynnä viljaa.
KOIRIEN TÄYTYY SYÖDÄ
ROOMAN VILJAVARASTO
Leipää.
Leipää!
Lopettakaa!
Mikä hätänä, te tyytymättömät konnat-
joiden syyhyävät mielipiteet saavat teidät ruvelle?
Pyydämme teiltä suopeutta.
Se,joka suo teille suopeutta, tahraa teidät imartelulla.
Mitä pyydätte, rakit? Ette halua sotaa ettekä rauhaa.
Toinen pelottaa teitä, toinen antaa ylpeyden aihetta.
Se,joka teihin luottaa, löytää leijonien sijaan jäniksiä.
Kettujen sijaan hanhia.
Se,joka ansaitsee suuruutta, saa teiltä vihaa.
Hirteen vain. Vai luottaa teihin pitäisi?
Muutatte mieltänne joka hetki.
Vihatuista tulee jaloja ja arvostetuista kurjia.
Mitä tarkoitatte, kun taistelette senaattia vastaan -
joka jumalten turvin jaksaa ihmetyttää teitä?
Teitä,jotka muuten tappaisitte toisenne?
Menkää. Menkää kotiin -
mitättömät.
Menkää takaisin! -Eteenpäin!
UUSIA LEVOTTOMUUKSIA VOLSKIEN RAJALLA
TULLUS AUFIDIUS UHKAAHYÖKÄTÄ ROOMAAN
VOLSKIEN PÄÄMAJA ANTIUM
Pyydän... -Tunnetko minua vielä?
Tunnen teidät hyvin. Nimenne on tietääkseni Aufidius.
Pitää paikkansa.
Olen roomalainen. -Mitä Roomassa tapahtuu?
Mitä Roomassa tapahtuu?
Siellä on nähty kummallista vastarintaa.
Kansa senaattoreja vastaan.
"On nähty". Joko se on loppunut?
Rovio on mennyttä, mutta pienikin kipinä sytyttää sen uudelleen.
Olet tehnyt tehtäväsi.
Volskit ovat valmiita sotaan.
Heidän johtajansa Tallus Aufidius aloittaa sen.
Kadehdin hänen jalouttaan.
Jos olisin joku muu, toivoisin olevani hän.
Olette siis kohdanneet taistelussa? -Sitä leijonaa metsästän mielelläni.
Titus Lartius, vielä kerran näet minun iskevän Tullusta.
Seuraan sinua.
Ovatko roomalaiset päässeet selville suunnitelmistamme?
Etkö ole samaa mieltä? Kuulin siitä vain neljä päivää sitten.
Tämä tieto pienentää voimiamme.
Vanha vihollisesi Marcius johtaa valmisteluita.
Jos kohtaan Gaius Marciuksen, olemme vannoneet-
että molemmat jatkavat, kunnes toinen on maassa.
Jos vielä tapaan hänet kasvotusten -
hän on minun tai minä olen hänen.
VOLSKIEN KAUPUNKI CORIOLES
Merkitse minut!
He halveksivat meitä rajattomasti.
Luovuttajia pidän volskeina,jotka saavat maistaa miekkaani. Matkaan!
Mennään.
Matkaan.
Corioleksen asukkaat sotivat Titusta ja Marciusta vastaan.
Olemme kuulleet heidän rumpunsa. Joukkomme ajettiin heidän linjaansa...
Pyydän sinua, tyttäreni. Laula-
tai ilmaisee itseäsi jollakin mukavammalla tavalla.
Jos poikani olisi aviomieheni, iloitsisin hänen poissaolostaan -
joka tuo hänelle kunniaa, enkä kaipaisi häntä sänkyyni.
Vaikka hän olikin nuorena hellämielinen ja ainoa poikani.
Tiedän, miten kunnia pukee sellaista ihmistä -
joten lähetin hänet etsimään vaaroja, jotta hän löytäisi mainetta.
Lähetin hänet julmaan sotaan, josta hän palasi ylpeänä.
Rouva, mitä jos hän olisi kuollut?
Sitten hänen hyvä maineensa olisi ollut poikani.
Kuulehan.
Jos minulla olisi tusina poikaa -
soisin yhdentoista heistä kuolevan jalosti maansa puolesta -
ennemmin kuin yhdenkään lähtevän taistelusta.
Kunpa herrani ei kohtaisi Aufidiusta.
Hän lyö Aufidiuksen pään polveensa ja talloo hänen niskansa poikki.
Taidan kuulla miehesi rummun.
Näen hänen marssivan ja huutavan:
"Tulkaa tänne, pelkurit!"
"Olette antautuneet pelolle, vaikka olette roomalaisia."'
Olette vain mieshahmoisia hanhia.
Pluto ja manala! Katsokaa.
Lähtekää kotiin tai vannon -
vannon taivaan tulien kautta unohtavani vihollisen ja sotivani teitä vastaan!
Hän kuivaa verisen otsansa ja jatkaa taistoaan.
Jupiterin tähden, ei verta.
Anna olla, hölmö. Se pukee miestä paremmin kuin kulta.
Senaattori Menenius on saapunut. -Sano, että otamme hänet vastaan.
Anna minun lähteä... -Ei tule kysymykseenkään.
Päivää, hyvät naiset.
Miten voitte? Entä kuinka pieni poikanne voi?
Kiitos, hyvin.
Miekkaleikit ovat mieluisampia kuin opettajan kuunteleminen.
Isänsä poika, todellakin.
Saatte toimia joutilaina kotirouvina tänään iltapäivällä.
Ei, hyvä herra. En tule ulos. -Ettekö?
Kyllä hän tulee. -Olkaa kärsivällinen. En tule.
Astun kynnyksen yli vasta kun mieheni palaa sodasta.
Eristäydytte suotta.
En voi lähteä ulos. -Teistä tulee uusi Penelope.
Hän kutoi Odysseuksen poissa ollessa, ja lanka täytti Ithakan koiperhosilla.
Anteeksi, herrani, mutten tule ulos.
Tulkaa mukaan, niin kerron hyviä uutisia miehestänne.
Nytkö jo? -Kuulimme hänestä eilen illalla.
Niinkö?
Hän ja Titus Lartius kukistivat volskien Corioleksen.
He voittavat ja sota jää lyhytikäiseksi.
Vannon tämän kunniani kautta, joten olkaa hyvä ja tulkaa ulos.
Suokaa anteeksi, hyvä herra. Tottelen teitä tästä lähin kaikessa.
Antakaa hänen olla. Hänestä vain pilaa ilomme.
Mitä Marciukselle on tapahtunut? -Hän on epäilemättä kaatunut.
Hän taisteli yksin kokokaupunkia vastaan.
Olet mennyttä, Marcius.
Kuka tuolla on? Hän näyttää nyljetyltä.
Hän muistuttaa Marciusta.
Tulinko liian myöhään?
Tulit,jos tulet peitettynä omaan vereesi etkä muiden.
Anna minun syleillä sinua samalla riemulla kuin hääpäivänäni.
Tuolla se vihattu mies, Aufidius, tappaa maanmiehiämme.
Herra, vuodatte verta. Taisto oli liian väkivaltainen toiselle kerralle.
Älä minua ylistä, enhän edes lämmennyt vielä.
Vuotamani veri on enemmän lääkettä kuin vaaraksi.
Taistelen yhtä kauan kuin Aufidiuskin.
Kuka täällä, epäileminenkin on häpeällistä -
rakastaa väriä,jonka peitossa olen-
pelkää enemmän huonon maineen kuin henkensä puolesta -
uskoo rohkean kuoleman korvaavan huonon elämän-
ja pitää kotimaata suuremmassa arvossa kuin itseään? Nostakoon se mies -
ja kaikki samoin ajattelevat kätensä ja näyttäköön asemansa.
Ja seuratkoon sitten Marciusta!
Vain minä.
Tehkää minusta miekkanne.
Etene urheasti, Titus.
Pois!
Tule.
Taistelen vain sinua vastaan, koska vihaan sinua.
Viha on meille yhteistä.
Viisi kertaa olen taistellut sinua vastaan.
Yhtä usein olet voittanut minut-
ja näin jatkuu, vaikka kohtaisimme miten monta kertaa.
Luulin, että voin voittaa hänet yhtäläisellä voimalla.
Miekka miekkaa vastaan. Jollakin tavalla kukistan hänet.
Viha tai taikuus peittoaa hänet. -Hän on itse paholainen.
Rohkeampi, vaan ei yhtä hienovarainen.
Vaikka näkisin hänet ilman unta tai turvapaikkaa, alastomana tai sairaana -
huolimatta pappien rukouksista tai uhrilahjoista -
mikään ei vähennä vihaani Marciusta kohtaan.
Kun löydän hänet, olkoon se sitten sängyssä tai veljeni varjeluksessa -
pesen käteni hänen sydänveressään.
Kunnioitettu Menenius.
Poikani Marcius lähestyy. Junon kautta, mennään!
Hän haluaa palata haavoittuneena.
Varmasti hän onkin. Kiitän siitä jumalia.
Samoin, kunhan haavat eivät ole liian syviä.
Haavat pukevat häntä voiton jälkeen.
Onko hän läksyttänyt Aufidiusta?
He taistelivat, mutta Aufidius pakeni.
Häntä ylistetään. Rukoilen sen olevan totta.
Tottako? -Ehdottomasti. Mihin hän haavoittui?
Hartiaan ja vasempaan käteen. Arpien näyttäminen kansalle on kunnia.
Hänellä on jo 25 arpea kehossaan.
Nyt niitä on 27.
Jokainen arpi merkitsee kuollutta vihollista.
Hänen edellään kulkee meteli, ja jäljessä tulevat kyyneleet.
Kuolema, tuo synkkä henki, makaa hänen käsillään.
Miehet kuolevat, kun hän lähettää sen matkaan.
Kuulkoon kokomaailma, että kunnia sodasta kuuluu Gaius Marciukselle.
Tästä lähtien ja ennen Corioleksen urotekoja -
häntä kutsutaan suurella ilolla -
nimellä Gaius Marcius Coriolanus. Kantakoon hän lisänimeään ylpeänä.
Gaius Marcius Coriolanus!
Nyt riittää. Tämä loukkaa sydäntäni. Lopettakaa.
Äitinne.
Olet pyytänyt jumalilta menestystä minulle.
Ei, arvoisa soturi. Nouse ylös.
Lempeä Marciukseni, arvostettu Gaiukseni.
Urotekojesi ansiosta olet nyt saanut uuden nimen.
Mikä se on? Pitikö minun kutsua sinua Coriolanukseksi?
Tässä on vaimosi.
Rakkaani tervehtii minua hiljaisuudella.
Jos palaisin arkussa, nauraisitko, kun kerran itket voiton hetkellä?
Rakkaani, tuollaiset silmät kuuluvat Corioleksen leskille-
ja äideille, jotka ovat menettäneet poikansa.
Nyt jumalat kruunaavat teidät. -Oletko yhä elossa?
Voisin nauraa ja itkeä. Oloni on kevyt ja raskas.
Mihin kääntyisin? Olet tervetullut kotiin.
Olette kaikkitervetulleita. -Tuhannesti tervetuloa!
Tervetuloa! -Tervetuloa, Coriolanus!
TULEEKO UUDELLEEN NIMETYSTÄ CORIOLANUKSESTA-
KONSULIEHDOKAS?
Marciuksen uskotaan. pääsevän konsuliksi.
Kuurot pyrkivät näkemään hänet ja sokeat kuulemaan..
Rouvat heittävät hänelle käsineensä ja neidot huivinsa ja nenäliinansa.
Aateliset kumartavat häntä-
ja kansa hukutti hänet hattuihinsa ja paitoihinsa.
En ole nähnyt tällaista ennen.
Onko noin ylpeää miestä ollutkaan? -Hänen vertaistaan ei ole.
Kun meistä tuli tribuuneja... -Huomasitko huulen ja silmät?
En, mutta pilkan kyllä.
Auguurin mukaan saamme illalla uutisia. -Hyviä vai huonoja?
Ei kansan rukousten mukaisia. He eivät pidä Marciuksesta.
Luonto opettaa pedot tuntemaan ystävänsä.
Syytättekö Marciusta ylpeydestä?
Emme ole syytöksissämme yksin.
Tiedän oikein hyvin, että yksin pystyy vain vähään.
Puhutte ylpeydestä.
Kunpa saisitte käännettyä silmänne kohti niskaa ja tutkittua itseänne.
Entä jos saisimmekin?
Löytäisitte ansiottoman, ylpeän, väkivaltaisen ja ärtyisän poliitikon -
eli hölmön, kuten Roomassa sanottaisiin.
Menenius. Olette tunnettu mies.
Olen tunnettu humoristisena patriisina -
joka nauttii lämmitetystä viinistä ilman veden tippaa.
Miehenä,joka tuntee paremmin yön kuin aamun.
Sanon ajatukseni ääneen ja pidän pahat puheet omana tietonani.
Kyllä me teidät tunnemme.
Ette tunne minua, itseänne ettekä ketään muutakaan.
Olette kunnianhimoisia.
Hyvää illanjatkoa. Tämä keskustelu saastuttaa aivoni.
Montako ehdokasta konsulivaalissa on? -Kuulemma kolme.
Coriolanuksen uskotaan voittavan.
Rohkea mies, mutta kostonhimoinen eikä pidä kansasta.
Moni suurmies imartelee kansaa, joka ei pidä hänestä.
Coriolanus ei välitä siitä, pidetäänkö hänestä -
eli hän tietää kansan mietteet.
Huoleton olemus kertoo sen myös kansalle.
Hän hakee kansan vihaa enemmän kuin on mahdollista löytää.
Ilkeyksien toivominen on yhtä paha asia kuin hänen halveksimansa-
imartelu suosion saamiseksi.
Miettikää hänen ansioitaan.
Teot oikeuttavat hyvään maineeseen, mutta hän pilaa sen ylpeydellään.
Ei puhuta pahaa. Hän on palvellut maataan.
Minun täytyy käydä senaattorien luona.
He lähettivät minulle terveisensä ja muuttivat arvonimeni.
Olen saanut kokea unelmieni täyttymyksen -
ja toiveideni toteutumisen.
Vain yksi asia uupuu.
Roomamme antaa epäilemättä sen sinulle.
Rakas äiti, palvelen kansaa mieluummin omalla tavallani -
kuin hallitsen sitä sen ehdoilla.
Coriolanus voittaa viran.
Hän ansaitsee voiton.
Hänestä puhutaan kaikkialla. -Äkkiä hänen halutaan voittavan.
Hänen valtansa alla osastomme voi mennä nukkumaan.
Hän ei voi siirtää meriittejään, vaan päätyy menettämään jo voitetut.
Kuulin hänen vannovan -
että jos hänet valitaan konsuliksi, hän ei esittele arpiaan -
eikä ano heidän haisevia ääniään.
Niin hän sanoi. Se koituu vielä hänen tuhokseen.
Jos hän ei kaadu, meidän loppumme koittaa.
Meidän on kerrottava kansalle hänen vihastaan sitä kohtaan.
Jos se sytyttää tuohuksen, rovio peittää hänet näkyvistä ikuisesti.
Tapaamisen tarkoitus on huomioida ne palvelukset-
joita hän on tehnyt maansa hyväksi.
Siksi pyydän vanhimpia toivottamaan tervetulleeksi nykyisen konsulin-
ja ansioituneen kenraalin -
joka sanoo muutaman sanan Gaius Marcius Coriolanuksen ansioista.
Puhu, Cominius hyvä.
Ei, pysy siinä. -Istukaa, Coriolanus.
Ei ole häpeä kuulla saavutuksistaan.
Mieluummin kärsin arpieni paranemisen uudelleen kuin kuulen, miten sain ne.
Istukaa, olkaa hyvä.
Mieluummin annan raapia päätäni auringossa-
kuin istun kuuntelemassa mitättömyyksieni suurentelua.
Puhu, Cominius. -Jatka.
Coriolanuksen teoista ei pidä puhua vaimeasti.
Urheutta pidetään hyveistä parhaimpana.
Jos se on totta, tälle miehelle ei kukaan vedä vertoja.
Hän niitti mainetta sodassa jo 16-vuotiaana.
Vaikka hän saattoi näytellä naista, hän osoittautui parhaaksi mieheksi.
Hän on sittemmin taistellut kunniakkaasti 177 taistelussa.
Erityisesti Corioleksen jälkeen kaipaan sanoja,jotka tuovat hänelle oikeutta.
Ainutlaatuisella tavallaan hän sai muutettua pelon urheiluksi.
Hän oli päästä varpaisiin veressä ja niitti kuolemaa joka liikkeellään..
Hän astui kaupungin hengenvaarallisesta portista yksin -
ja jätti jälkeensä väistämättömän ja auttamattoman kohtalon.
Uusilla voimillaan hän kukisti Corioleksen.
Hän ei jäänyt edes tasaamaan henkeään. ennen kuin kaupunki oli meidän..
Ryöstösaaliista hän ei piitannut.
Arvokkaat esineet olivat hänen silmissään vain maan hiekkaa.
Hän himoitsee vähemmän. kuin kurjuus palkintoja tuottaisi.
Hänelle riittää palkaksi vaivoista itse tehty työ.
Senaatti olisi tyytyväinen nähdessään teidät konsulina.
Kannatetaan!
Elämäni ja tekoni ovat käytettävissänne.
Teidän on puhuttava kansalle.
Pyydän teitä, en halua tehdä sitä.
En voi pyytää heiltä ääniä vain arpieni perusteella.
Pyydän teitä unohtamaan tavan.
Hyvä herra. Kansan on nähtävä teidät puhumassa.
Pyydän noudattamaan tapoja. -Häpeän näytellä sitä roolia.
Säästetään kansa siltä. -Kuuntele.
Pitäisikö minun esitellä tekojani ja kantamiani arpia -
kuin olisin tehnyt kaiken heidän ääntensä takia?
Toivomme konsulillemme iloa ja kunniaa.
Senaatti olisi tyytyyväinen nähdessään teidät konsulina.
Elämäni ja tekoni ovat käytettävissänne.
Teidän on puhuttava kansalle. -Pyydän teitä, en halua tehdä sitä.
Kansan on nähtävä teidät puhumassa.
Arvokkaimmatkin miehet ovat tehneet sen.
Perinteet vaativat sitä. Niiden mukaan on toimittava.
Mitä sanoisin? "Katsokaa. Nämä sain palvellessani maatani."
Älkää puhuko tuolla tavalla. Heidän on ajateltava teitä.
Hirteen vain. Ennemmin soisin heidän unohtavan minut.
Rukoilen teitä. Puhukaa kansalle.
Pyydä heitä pesemään kasvonsa ja pitämään hampaansa puhtaina.
Tiedättekö, miksi seison täällä? -Kertokaa, mitä on tekeillä.
Oma petokseni itseäni kohtaan. -Oma petoksenne?
En tehnyt sitä omasta tahdostani. -Mitä tarkoitatte?
En ole halunnut vaivata köyhiä kerjäämällä.
Uskokaa, että odotamme jotakin teiltä.
Sotaveteraani, mikä on konsulinviran hinta?
Hinta on ystävällisyys.
Sitten pyydän ystävällisesti.
Voin näyttää arpeni yksityisesti.
Mitä sanotte?
Saatte ääneni. -Sovittu.
Olen kerjännyt kaksi ääntä. Hyvästi.
Tämäpä merkillistä.
Saanko rukoilla teiltä ääntä konsulinvirkaan?
Palvelitte jalosti maata, muttette ole ansainnut jaloutta.
Päätöksenne?
Rankaisitte hänen vihollisiaan ja palkitsitte hänen ystäviään.
Ette ole rakastaneet tavallista kansaa.
Sen pitäisi olla etu. En rakasta tavalliseen tapaan.
Toivomme teistä ystävää, jotta voisimme ilolla antaa äänemme.
Käytän äänenne hyvin, enkä vaivaa teitä enempää.
Tuokoot jumalat teille iloa.
Äänenne!
Ääntenne eteen olen taistellut.
Olen etsinyt ääniänne.
Ääntenne eteen kannan paria tusinaa arpea.
Olen selvinnyt 18 taistelusta.
Olen tehnyt paljon ääntenne eteen.
Suuria ja pieniä tekoja.
Äänenne!
Totta tosiaan, minusta tulee konsuli!
Hän on toiminut jalosti,ja jokaisen rehellisen miehen ääni kuuluu hänelle.
Tulkoon hänestä konsuli!
Aamen!
Arvokkaita ääniä.
Olette saavuttanut rajan.
Tribuunit katsovat, että saatte kansan äänet.
Oliko tämä tässä?
Olette toiminut perinteen mukaisesti ja tavanneet kansan.
He tulevat virkaanastujaisiinne.
Senaattiinko? -Niin.
Voinko vaihtaa vaatteet?. -Totta kai.
Pidän teille seuraa. Entä te?
Jäämme kansan luo.
Jumalat olkoot kanssanne, konsuli.
Konsuli!
Kuunnelkaa, hyvä väki.
Olkaa hiljaa.
Kuunnelkaa. Oletteko valinneet tuon miehen?
Olemme!
Hän saa äänemme. -Kunpa hän ansaitsisi ihailunne.
Aamen!
Huomasin, miten hän pilkkasi meitä pyytäessään ääniä.
Hän pilkkasi meitä! -Halveksi meitä!
Se on vain hänen tapansa puhua. Ei hän meitä pilkannut.
Hänen olisi pitänyt näyttää sota-arpensa.
Juuri niin.
Näyttihän hän. -Ei näyttänyt.
Kukaan ei nähnyt niitä.
Oliko tämä pilkkaa? -Oli!
Hän oli vihollisenne ennen kuin sai vallan käsiinsä.
Hän puhui oikeuksianne vastaan.
Halveksiko hän teitä, kun hän kaipasi tukeanne?
Ja eikö halveksunta aiheuta ruhjeita, kun hänellä on valta satuttaa?
Kyllä!
Sitä ei ole vahvistettu!
Voimme vielä kieltää hänet.
Sen teemme. Kerään 500 puoltoääntä.
Kerään toiset 500 ja heidän ystävänsä. -Hyvä!
Ilmoittakaa kaikille, että heidän valitsemansa konsuli vie vapautenne.
Kootkaa kaikki ja perukaa tietämättömyydenaiheuttama vaalitulos.
Pakottakaa esille vanha viha teitä kohtaan.
Menkää senaattiin, kun nimiä on tarpeeksi.
Aufidius kokoaa armeijaa? -Niin..
Näitkö hänet? -Hän on Antiumissa.
Puhuiko hän minusta? -puhui.
Mitä? -Siitä, miten usein olette taistelleet.
Ja siitä, että olette hänen suurin vihamiehensä.
Hän siis asuu Antiumissa. -Niin..
Kohtaisin hänen vihansa mielelläni.
Tule. Rooma tarvitsee tukeamme.
Tässä ovat kansan tribuunit, tavallisen ihmisen kielet.
Seis. -Mitä nyt?
On vaarallista jatkaa. -Mistä on kyse?
Asianne? -Tukevatko kansa ja aateliset häntä?
Eivät. -Lastenko ääniä keräsin?
Antakaa tietä. -Kansa on häntä vastaan.
Onko tämä laumanne? -Rauhallisesti.
Kansan mukaan pilkkasitte heitä aatelisten imartelijoiksi.
Tuohan on vanha juttu.
Näytitte sitä puolta liikaa.
Jos haluatte päästä ohi, olkaa ystävällinen.
Rauhoittukaa. -Kansaa on käytetty hyväksi.
Pidän puheeni. -Ei nyt!
Ei tässä ilmapiirissä.
Rakkaat ystävät, pyydän heiltä anteeksi.
Tietäköön muuttuva ja pahalta haiseva massa, etten imartele heitä.
Siten he satuttavat itseään.
Vielä kerran. Rauhoittelemalla kansaa vahingoitatte senaattia.
Olemme itse aiheuttaneet tämän kapinoinnin -
antamalla heidän seurustella kanssamme-
niiden harvojen,joilla on valtaa.
Se valta on annettu kerjäläisille.
Riittää. -Älkää puhuko enempää.
Puhutte kansasta kuin olisitte ankara jumala -
ettekä kuolevainen. -Kerrotaan kansalle.
Jos olisin kärsivällinen, tekisin niin.
Se ajatus on myrkky siellä, missä se on, ei muualla.
Kuulkaa, miten itsevarmasti tämä jätti kääpiöiden keskellä puhuu.
Meneekö kansan ääni puhujalle?
Kerron syyni, joka on arvokkaampi heidän ääniään.
Sehän on konsulien perusta. Sieluani särkee tieto-
että kun kaksi valtaa kohtaa, toinen ei ole toista vahvempi.
Kuinka pian sekasorto vallitsee heidän välillään ja tuhoaa molemmat?.
Vedämme asemamme lokaan.
Olkoon huolenaiheemme pelko -
että pian senaatin portit murtuvat, ja korpit alkavat nokkia kotkia.
Nyt riittää. -Menette liian pitkälle.
Petturin sanoja. Hän joutukoon vastuuseen!
Halveksittava rakki!
Maanpetturi! -Tuoko muka konsuli?
Ottakaa hänet kiinni! Ulos, vanha vuohi.
Kunnioitusta molemmin puolin.
Ei!
Tässä on mies, joka haluaa viedä kaiken valtanne.
Pian menetätte kaikki oikeutenne!
Marcius vie ne teiltä!
Marcius, jonka juuri valitsitte konsuliksi!
Mitä on kaupunki ilman kansaa?
Totta! Kansa tekee kaupungin!
Julistamme täten kansan puolesta -
että Marcius ansaitsee välittömän kuoleman.
Ottakaa hänet kiinni. -Ei, kuolen tähän.
Menkää kotiinne! Menkää. Tämä on viimeinen mahdollisuus.
Tulkaa mukaamme.
Tiedän konsulin arvon, joten voinko nimetä hänen vikansa?
Minkä konsulin?
Konsuli Coriolanuksen. -Hänkö konsuli?
Lain mukaan hän kuolee tänään.
Hän on sairaus,josta on päästävä.
Vain yksi hänen jäsenistään on sairas.
Olisi helppoa leikata se irti ja parantaa hänet.
Mitä hän on tehnyt ansaitakseen kuoleman?
Tappanut vihollisiamme?
Vuodattanut vertaan maansa vuoksi.
Puhdasta törkyä. -Riittää!
Miettikää tätä.
Hän on käynyt sotaa siitä asti, kun jaksoi miekan vetää.
Häntä ei ole koulutettu diplomaattien kieleen.
Antakaa minun hakea hänet vastaamaan teoistaan lain mukaisesti.
Rauhassa, mutta mitä vakavimmin.
Se olisi inhimillisintä. -Menenius.
Toimi siis kansanedustajana.